Det ligger an til en tett cricketkamp her i Australia. Det er en varm morgen.
Det har regnet litt i natt.
Han kommer inn i full fart og spiller til Waugh, som spiller inn i offside.
Det er allerede mye folk på banen.
Romservice, Thelma Caldicot. Hva kan jeg bistå med?
Thelma?
...spiller til Australias kaptein, som lar den gå ut.
Gough jobber seg raskt opp i nesten maksimal fart.
Jeg har melk i selv.
Ja, det er jo en mannfolk jobb.
Sydde du på igjen hattebåndet på panamahatten min?
-Du så at jeg gjorde det i går kveld. -Jeg tror ikke det.
-Du så på tv. -Hvordan kunne jeg da se på deg?
Den er her.
Ferdigs ydd.
Du skulle fått den opp i ræva!
Det gir Steve Waugh litt ekstra å tenke på.
Klut.
-Hva gjør du? -Du vet at klokka er fem over elleve?
-Hvorfor sa du ikke det? -Er jeg fru snakkende ur nå?
Klokka slår nå 11.06, presis.
-Ikke tunfisk, vel? -Nei.
Ku galskap-pålegg.
Nei, ikke et eple, Thelma. Har du ikke noe annet til meg?
La meg se...
Hva med denne?
Banan?
God morgen, Thelma. Føler du deg litt bedre i dag?
Det er ganske fint ute. Ikke så kaldt som det ser ut.
-Noe interessant der ute? -Kålhoder.
Ja, hvor ville kokken være uten dem?
Da jeg kom inn døra i morges, slo lukta imot meg som sennepsgass.
Opp med dem!
Gå unna! Denne er min!
-Mrs Caldicot? -Ja?
Han kjente nok ikke noe etter at han ble truffet.
Jeg tror i alle fall ikke det.
Ikke at vi kan vite det sikkert.
-Hva tror du, Tina? -Jeg vet ikke.
Beklager. Ingen av oss har gjort sånt som dette før.
Vi kan vel bare bli bedre.
Han hadde gjort krysantemene klare til utstillingen neste uke.
-Jeg ville ikke bekymre meg om dem nå. -Nei, jeg kan ikke fordra krysantemer.
De er en skittviktig sort blomster, er de ikke?
Det var vel derfor han likte dem.
Han ville ikke ha tålt dette, ser dere.
Han ville jeg skulle bruke ekte polish.
-Beklager. -Nei, det gjør ikke oss noe. Gjør det vel?
Det er sånn en lettelse, ser dere.
Har du slekt eller venner vi skal ringe?
En sønn, Derek. I eiendomsbransjen. Jeg vil ikke forstyrre ham på jobben.
-Han vil neppe ha noe imot det nå. -Den er ute i gangen.
Det står under "Derek - kontor". Derek Caldicot. Spør etter mr Caldicot.
Hvilke dårlige nyheter?
Det gjelder faren din. Jeg er redd han er på sykehuset.
Jeg snakket jo med ham i går kveld. Sikker på at du har ringt riktig Caldicot?
Din mor ga oss nummeret. Vi er hos henne nå.
Dettte er konstabel Forbes.
Jeg beklager å måtte si dette, men faren din er død.
Kollegaen din sa jo nettopp at han var på sykehuset.
Jo, men han er død nå, er jeg redd.
Kunne du komme og være hos din mor?
Jeg må i et møte. Kan dere holde henne i hånda litt til?
-Er ikke kona di i nærheten? -Nei, Veronica er ute.
Dere kan ringe henne på mobilen. Nei, hun er på yoga. Da blir hun sur i ukevis.
Han har vært en god støtte, Derek.
Menn. Hvor hadde vi vært uten dem?
De er sannelig fulle av overraskelser.
Du kjenner ikke meg, mrs Caldicot. Jeg er Victoria Reynolds.
Forkvinne i Krysantemum-foreningen.
Jeg er her for å kondolere på vegne av foreningen.
-Det var raskt. -Alt sammen gikk veldig raskt.
-Jeg var der. -Var du?
Du får komme inn. Du vil vel se krysantemene hans.
Tar de ikke rent pusten fra deg?
Han var mer i hagen enn inne.
Har du noe imot at vi viser dem? Som en hyllest?
Vi kommer selvsagt og ordner alt.
Var det en slags cricket-utfart i krysantemum-foreningen?
Nei, en del av oss pleide å gå på kampene.
Selv syns jeg cricket var kjedelig.
Henry gjorde den levende for oss.
Gjorde han?
Victoria, du er ganske annerledes enn han beskrev deg.
-Hvordan beskrev han henne da? -Som Victor Reynolds.
"Den gamle dusten Victor Reynolds."
De blomstene må skiftes ut, Thelma. Jeg skal komme med friske.
-Går det bra? -Ja.
-Hvor er hun? -På kjøkkenet.
-Hva skjedde? -En cricketball rett i knollen.
Han ville ikke ha likt det, å bomme på en lett ball.
-Han var visst temmelig drita. -Hvordan er det med henne?
Hun tar det fint. Jeg har sagt hun kan bo hos oss ei natt eller to.
-Ei natt eller to? -Det er vel greit?
Bare det ikke trekker ut Gud vet hvor lenge.
-Hallo, mamma. -Hallo, Veronica.
-Hvordan går det med deg? -Hvordan går det med deg?
Takk, bare bra.
-Du må være lamslått. -Du må være lamslått.
-Jeg har satt opp ei prioriteringsliste. -Ei liste? Over hva da?
Negler. Jeg vil ha slike negler som deg.
-Hva kalles den fargen? -"Kornblå dis."
Det må jeg notere. Hvordan staves det?
-Derek sa du skal bo hos oss en stund? -Beklager, det står nok ikke på lista.
-Å bo hos deg og Derek. -Du har fått et fryktelig sjokk, Thelma.
Henry levde slik han selv ville. Og han døde av å heade en cricketball.
Jeg syns det er en stor trøst.
-Du kan ikke være her alene, mor. -Jeg ville bare være i veien.
Kanskje det, men det er jo ikke snakk om uker. Ikke ei hel uke engang.
Jeg kan ikke være her. Jeg har et viktig møte i morgen, og en begravelse å ordne.
Jeg klarer meg fint.
Pass jo bbene deres, dere. Jeg har mitt å gjøre.
Hvem vet? Kanskje mor vet best.
Sitte der i det huset, med alle minnene?
-Jeg tviler på det. -Vi prøvde, Derek.
Fortalte faren din henne at han testamenterte huset til deg?
Jeg tror det. Hun har vel glemt det. Ikke at det betyr noe.
-Hvorfor ikke? -Hun kan bo der så lenge hun lever.
Hvis hun da vil bo der resten av livet. Hva om hun ikke vil det?
-Vil du at hun skal bo hos oss? -Jeg mener alvor, Derek.
Du er i eiendomsbransjen. Vet du ikke om noe mer lukrativt å gjøre med huset?
-Jo da. -Hva?
-Kan vi ikke drø ye det en stund? -Vente til hun er død?
Får vi ikke nedbetalt lånet på huset her, må vi åpne det for publikum.
Da fordufter jeg, mens jeg ennå har fuktighetskrem.
Jeg kan ikke hive min egen mor ut av hennes eget hjem.
Vær nå litt kreativ, da. Hun bor der alene. Snakk med henne.
-Gi henne et alternativ. -Hun virket veldig fjern i kveld.
Jeg håper ikke hun gjør noe dumt.
Jeg ga henne en av pillene mine. Hun slokner som et lys.
Beklager at det tok sånn tid. Måtte ut og kjøpe dem selv.
-Før likte jeg godt å shoppe. -Klart du gjorde.
Før Henry ble pensjonert og bestemte seg for å føre regnskap.
Du brukte 1,80 pund mer på kaffe denne måneden.
Prisene går opp.
Hvorfor brukte du 68 pence mer på toalettpapir forrige måned da?
Du hadde diaré i to dager da du kom tilbake fra golf-ferien.
Han likte å kalle seg sanitæringeniør.
Men jeg sa han drev med kloakk.
-Da ble han rasende. -Hvorfor er menn så forfengelige?
Jeg tok meg en jobb en gang. Han fikk meg til å si den opp.
Folk ville tro han ikke kunne forsørge meg.
Det må da ha vært gode stunder også?
Jo da.
Godt gjort.
Når han dro på golf-feriene sine.
Ballen svevde gjennom luften...
Dessverre fikk jeg referat ball for ball når han kom tilbake.
Med den enorme bakskruen jeg ga den, rullet den tilbake, traff pinnen...
-Reiste dere ikke på ferie sammen? -Torquay. Hvert år. Fordi han ville.
I Vauxhallen. Vi hadde Vauxhall fordi han alltid hadde kjørt det.
Jeg bestilte en overraskelsesferie til Paris en gang.
Gikk på kveldskurs for å lære fransk og alt mulig.
Han kunne ikke fordra det. Så fant han ut om ferien.
Takk for at du er så forståelses full.
Han avbestilte den.
Familie, vet du. Adjø.
Det var da jeg sluttet å elske ham.
Så krøp jeg inn i skallet mitt.
Jeg tror ikke du bør ta disse lenger. Jeg skal snakke med bestyrerinnen.
-Er dette blitt flyttet? -Jeg syns det passer bedre der borte.
Jeg vil selvsagt savne gemyttligheten, fleipen og dolkingen i ryggen.
Men denne flotte gaven vil være et høyt skattet minne om dere alle.
Da tok jeg et treerjern, og jeg må si at slaget var helt perfekt.
Ballen seilte gjennom luften, og med bakskruen jeg ga den, -
- landet den på greenen, traff pinnen og... plopp.
Thelma. Jeg ventet ikke å se deg her.
Det var jeg som sto for tur, så jeg tenkte jeg ville stille opp.
-Har legen gitt deg noe? -For hva da?
-Så du får sove. -Jeg trenger ikke det.
Bare ikke la det skure til det er for sent.
Jeg hadde en venn i din situasjon som syntes hun klarte seg helt fint, og så...
Overdose.
Jeg lovet å ikke si det til en sjel, men du kjenner vel ikke Anne James?
Så da teller du jo ikke.
-En kopp te? -Ja takk.
Klarer du deg greit...
Klarer du deg greit med penger? Etterlot han deg nok?
Snokekjerring!
Jeg har ikke tenkt på penger engang. Derek tar seg nok av økonomien min.
Han var sånn en fin mann, Henry. En herremann, og alltid så velkledt.
Jeg visste ikke at du kjente ham.
Jo, vi pleide å se ham da han stakk innom puben etter cricketen.
Det visste jeg ikke.
Han pleide alltid å spandere en drink, særlig på damene.
Ikke si at du ikke visste det?
Hadde han ikke hatt blikk for damene, ville han jo aldri ha oppdaget deg.
Å, teen.
-Vi har med en alpefiol til deg. -Fin potte.
Litt vel tidlig å drikke, er det ikke? Og så alene.
Dere er jo her nå.
Derek!
Kom og se på dette.
Hva tror du har skjedd? Alle sammen ser helt døde ut.
-Jeg syntes du sa du skulle vanne dem? -Ja, men noen kappet hodene av dem.
Hva?
-Du kan ikke bo her. -Fordi alle krysantemene er døde?
Ikke fordi krysantemene er døde, men fordi noen drepte dem!
Stilkene er kuttet av med en kniv eller saks. Har du ringt til politiet?
-Er det dødsstraff for blomstermord? -Fingeravtrykk. Fotavtrykk, kanskje.
-Hva ser du etter nå? -De kan ha kastet kniven her et sted.
Det tror jeg neppe. En kopp te?
Jeg syns vi bør ta deg med til et sted der du er trygg.
Vi skal sjekke at vinduer og dører er låst. For de kan jo komme tilbake.
Det tror jeg neppe. Jeg har ingen krysantemer igjen.
Det var da han gjennomskuet meg.
Det måtte skje før eller siden, men jeg brydde meg ikke lenger.
Beklager, Thelma. Jeg prøvde, men jeg fikk så ørene flagret.
Vi får gjøre som vi får beskjed om.
Hva sa han da han fant golfkøllene? Det som var igjen av dem.
Aner ikke, jeg var der ikke.
Det var dagen før begravelsen.
Jeg klarte ikke å tenke på annet enn Henry.
-Hva jeg kunne gå i som ville... -Si det. Som ville hva da?
Fått ham fly forbanna.
Hallo, damer.
Jeg ser etter noe litt mer formelt.
Jeg pleier ikke å kle meg sånn. Jeg lånte dette av en venninne.
-Mine egne klær ble ødelagt i en brann. -Hva kunne du tenke deg?
De der er ganske fine.
-Disse har glidelås i ryggen. -Jeg blåser i hvor glidelåsen er.
Noen av våre mer modne kunder misliker hekter i ryggen.
Det er da funksjonelt. Har du noe som er litt fjongere?
Jeg visste ikke at det var noe sånt du hadde i tankene.
-Er det til en spesiell anledning? -Ja, til en begravelse.
Veronica.
Å Gud!
Derek!
-Se på dette! Det har rablet for henne! -Se på kjøkkenet!
Vinen er vekk. Vinen er pinadø vekk!
Hva er i veien? Hallo, dr Piper.
-Si at du ikke gjorde dette, mor. -Golfkøllene, mener du?
Jeg kappet av dem til nabogutten. Han er jo så liten.
Til nabogutten? Disse er fineste sort. Nøye avveide, titanskaftede, håndlagde!
-Hva går det av deg, mor? -Jeg har da ikke noe bruk for dem.
En kopp te, doktor?
Ikke krysantemene hans heller? Cricketbøkene? Eller klærne hans?
Og vinflaskene da, har du pantet dem?
Nei da, dem ga jeg til melkemannen. Så han kan dele dem ut på runden sin.
-Ei flaske på hver dørstokk bortover. -De var verdt flere hundre pund!
-Han var så kry av sin nese for god vin. -Men nå er han borte, og nesen med ham.
-Har du sett nok, doktor? -Hun trenger nok en god stunds hvile.
Firmaet vårt eier et par hvilehjem. Jeg skal få henne inn på et straks.
Hva gjør du med de der, Veronica?
-Det er i orden, mamma. -Det er det ikke.
Du skulle aldri ha vært her alene. Du er farlig for deg selv.
-Det er jeg ikke. -Du trenger tilsyn.
Thelma, her har du noe som hjelper deg gjennom de tunge dagene.
Nei, det er best vi bringer henne rett dit. Da ser jeg deg siden. Ha det.
-Hun nekter å ta en kåpe eller noe over. -Hun klarte i alle fall å stå på beina.
-Hvor mange har du invitert tilbake? -Et dusin. Pappas gamle kolleger.
-Du nevnte ikke golfkøllene? -Selvsagt ikke.
Hun insisterte på at vi skulle be en tufs fra krysantemum-foreningen.
Hvorfor sendte de en så stor krans? Ser ut som vi begraver Kray-brødrene.
Kray-tvillingene.
Jeg ba dem møte oss i huset om en time. Så får vi installert mamma på hjemmet.
Han måtte selvsagt dø før meg.
Få meg til å innse hvor dyrebart livet er.
Og hvor mye av det jeg har gått glipp av.
Så de lot deg ikke engang få gå i din egen ektemanns likskue?
Nei.
De mente det var best jeg kom rett hit.
-Her er mrs Caldicot. -Helt presis, bestyrerinne.
Derek, hyggelig å se deg igjen.
Min kone Veronica.
Hallo, mrs Caldicot. Hyggelig å ha deg hos oss.
Henry Hawksmoor. Og dette er bestyrerinnen vår.
Miss Lockwood.
Greit, mamma?
Velkommen, kjære.
Sånn ja.
Bli med meg inn, du. Sånn ja.
-Derek, ta den. -Hadde du en fin tur hit?
Takk, Derek.
-Hawksmoor viser deg rundt. -Ja, bare bli med meg.
Vi serverer lunsj nå.
Melonskiver, fulgt av svine-goujons og dagens friske grønnsaker.
-Det er vel kål? -Ja. Aromatisk, selvsagt.
Men fullt av jern og andre viktige vitaminer.
Ernæringseksperten vår er her med jevne mellomrom -
- for å passe på kostholdet vårt. Vi har selvsagt flere spisestuer.
Her er vi. Miss Nightingale.
-Smaker lunsjen? -Lunsj, rektor?
-Der tror jeg nok du tar feil. -Ja vel, men smaker det?
-Det du spiser. -Jeg vet ikke. Det er et eller annet.
Så spis det opp da.
Tidlig inntruffet demens.
Hun var rektor på en barneskole. Det er meget trist.
Koselig, ikke sant?
Mrs Caldicot får selvsagt særforpleining på rommet sitt til å begynne med.
Men senere vil hun bli oppmuntret til å komme hit ned og ta del i praten.
Hørte du det?
Er dette et sykehus?
Nei, et av hvilehjemmene våre. Det er mer som et hotell.
Salongen.
I salongen har vi selvsagt konstant temperatur. Her er lett og luftig.
Nydelig utsikt til tennisbanen der borte, og med et fargefjernsyn som...
Som tydeligvis ikke virker.
Det har ikke virket hele uka.
-Noen burde sagt fra, Livingstone. -Det gjorde jeg.
-Hvorfor spiser du ikke? -Skyld på overlevelsesinstinktet mitt.
Livingstone er litt av en type. Tidligere bombeflyger i RAF.
Ikke sant, Livingstone?
Du holder tett om fjernsynet, så nevner ikke jeg Dresden, greit?
Ikke få meg til å le, Hawkins. Jeg har kløyvd leppa.
Vi prøver å skape et muntert og avslappet miljø her.
Selvsagt med nøye kontroll over alle detaljer.
Alt annet ville være å svikte våre gjester og vårt kall.
Og Manor Park som eier.
-Noen spørsmål, mamma? -Når skal vi dra hjem?
Dette blir hjemmet ditt en stund.
Her får du tilsyn. Vi fortalte deg om dette.
-Det husker jeg ikke. -Hun er litt oppskjørtet nå.
Så klart, det er helt naturlig. Bestyrerinnen kan vise henne rommet.
Nei takk. Jeg tror vi gjerne vil se soverommene nå, ikke sant?
Bestyrerinne?
Jeg tror det er på tide mrs Caldicot får se loftsetasjen.
Selvsagt. Bli med meg.
-Her. Balmoral-suiten. -Dette er jo helt nydelig.
-Første gangen du er her? -Ja, og jeg er imponert.
-Se på den utsikten. -Sett deg her, mrs Caldicot.
-Se all skapplassen. -Stort bad. Du har alltid ønsket deg det.
-Sånn. -Vi setter disse her.
Sånn, mamma. Så du ikke glemmer dine nærmeste og kjæreste.
-Skal jeg pakke ut for deg? -Vi tar oss av tingene hennes.
Hun vil snart føle seg som hjemme. Ikke sant, mrs Caldicot?
Ja vel.
Vi drar nå, mamma. Du er i gode hender.
En av oss ser innom deg i morgen eller i overmorgen.
Greit?
Adjø, Thelma.
-Hun virket fattet. -Hvordan så du det?
Hun gråt ikke.
Hun lo ikke heller. Når virkningen av pillene gir seg, vil hun lete etter oss.
-Det er en av våre fineste eiendommer. -Nå spøker du.
Kål.
Stopp ved bilvasken, så løper jeg gjennom den.
Vær så god, Thelma. Bånnski.
Et glass vann til, pleier.
Vi glemte å ta pillene våre, kjære.
-Jeg vil ikke ha dem. -Jeg vet det.
Når vi blir litt bedre, kan vi slutte å ta dem.
Vi er bedre. Ikke sant, Gina?
Telma, ikke vær vrang. Det kommer besøk til deg.
-Sønnen din og advokaten din. -Advokaten min?
Du vil vel være fin og rolig til de kommer, ikke sant?
Opp med munnen, bakover med hodet.
Sånn.
Det var vel ikke noe å bråke for.
-Hva går den mesterplanen din ut på? -Hun bør ikke flytte tilbake i huset.
-For mange minner. -Ja. Derfor pratet jeg med JB.
-Om hva da? -Om å kjøpe huset.
-Fra hvem? -Fra mamma.
Hvorfor? Faren din testamenterte det til deg.
Får ikke gjort noe med det før mamma dør eller selger meg retten til å bo i det.
-For hvor mye? -Omtrent det huset er taksert til.
-Hvor skal vi få alle de pengene fra? -Det er der JB kommer inn.
-Hva har sjefen din med dette å gjøre? -Vær kreativ, sa du.
Jeg gir mamma penger JB låner meg, og så river vi hele greia.
Rive huset? Naboene vil bli rasende.
Tomta det står på er stor nok til 20 hus. Kommunen har alt gitt oss klarsignal.
-Og hva får vi? -Nok til å slette huslånet vårt.
Og masse penger å bruke.
Vi trår til så det holder, hva?
Jeg burde true med å gå fra deg oftere.
Jim Dale, takk.
La oss se hva vi kan få for inventaret.
-Du kjenner selvsagt mr Dale. -Jeg tror ikke det.
Han er familiens advokat.
-Faren din hadde en advokat. -Ja, Dale. Dette er mr Dale.
Han satte opp fars testamente.
Jeg tror faktisk ikke Henry noen gang presenterte oss for hverandre.
Han er her for å se til at du får skikkelig tilsyn.
Ikke bare nå, men i framtiden.
De tar seg vel godt av deg her? Du har jo hun hyggelige pleieren...
-Gina, heter hun det? -Gina, ja.
Hun er her vel når du trenger henne?
Det er sånn pleie jeg snakker om. Men det koster mye penger.
Penger?
Dale og jeg har satt opp et budsjett, så ikke bekymre deg for det.
Kom inn.
Med en kontantsum har du flere muligheter.
Når du føler deg litt sterkere, kan du kjøpe deg et lite hus.
Eller du kan tjene nok på investeringene dine til å bli boende her.
Så du har egentlig ingen ting å tape.
Dale har satt opp en kontrakt. Undertegner du den, kan vi sette i gang.
Takk.
Takk, Gina.
-Pleier, kan du skrive under som vitne? -Beklager, jeg må hjelpe til nede.
-Det tar ikke lang tid. -Nei, jeg kan ikke.
-Hva er i veien? -Hun er ikke i stand til å undertegne noe.
-Vi gjør dette for hennes skyld. -Så vent til hun ikke er dopet ned.
Det kan ikke vente. Hun trenger pengene til å betale for seg.
-Jeg trodde dere eide dette stedet. -Firmaet, ja. De betaler ikke regningene.
Hun aner ikke hva dere foreslår, og jeg vil ikke ha noe med det å gjøre.
400? Gir du meg ikke det det er verdt, sender jeg det på auksjon.
Gå opp til 500.
Kjøkkenet. Alt her inne kan selvsagt selges, så...
Sånn ja, mamma.
Takk, bestyrerinne.
Bestyrerinne, hvor er Gina?
-Hva skjer? -Vi flytter deg til Windsor-suiten.
-Hvor er det? -Du får se.
-Gina? -Beklager, jeg visste det ikke.
Ikke se så bekymret ut. Vi syns du er frisk nok til å begynne å hygge deg.
God morgen, damer. Miss Nightingale, senga di er der borte.
Dette er mrs Caldicot. Dette er din seng, kjære.
Sånn, småen. Du klarer ikke å bære alle disse her.
Jeg skal gi deg litt vann etter middag.
-La plantene være, Hewitt. -På tide de blir stelt.
Det er ikke din jobb. Sett deg og spis lunsjen din før den blir kald.
-Vi får den kald. -Du er i veien, Hewitt. - Pleier!
-Problemet her er at vi alle er i veien. -Problemet her er at vi alle er i veien.
-Ikke begynn du nå. -Ikke begynn du nå.
-Gjør hun alltid det? -Ja.
-Vil du ha disse? -Nei takk, jeg røyker ikke.
Herregud! Tenk at jeg tilbrakte fem år med ei bombe under ræva for dette!
Enid, vil du se å få føttene dine ned på støttebrettet og ut av eikene!
Jeg tror ikke hun kan for det. Hun har ikke følelse i beina.
Takk, miss Nightingale. Vi klarer oss uten din store medisinske erfaring.
Han høres ut akkurat som Henry.
Ikke dytt det rundt på tallerkenen, få det ned, mrs Caldicot.
Det er alt dere får til klokka seks.
Ikke -
- hiss deg opp, kjære. Det er ikke verdt det.
Du er tydeligvis svært glad i planter.
Skulle tro det var en forbrytelse her.
-Fikk du ikke lov å stelle litt i hagen? -Nei.
Hawksmoor sier folk ikke ville betale -
- hvis de så beboerne møkkete og svette i hagen.
De burde da oppmuntre dere til å vise interesse for noe.
Her oppmuntrer de bare folk til å sove.
Ikke ta pillene.
-Gjett hva han spiller. -Jeg har ingen anelse.
Jo da, jeg har sett på ham i årevis.
-Jeg vet ikke... -Kom igjen, bare gjett.
Jeg vet ikke. Beethoven? Mozart?
Herregud, nei, han vil da ikke spille tysk musikk.
Hva da?
"Beside the Seaside."
-Du er en halvtone feil, Hewitt. -Unnskyld, Bernard.
Og omtrent 20 takter etter.
-Hvorfor spiller du ikke på pianoet? -Det er låst.
På ordre fra ledelsen. "Det ville bare forstyrre gjestene."
Se på dem. De er stokk døve, hele gjengen.
For bråkete? Holde dem våkne? Var det bare så vel.
Du kommer til å snakke med deg selv fram til middagstid.
-Liker du ikke selskap? -Jeg vil hjem, Derek.
Det er ingen der som kan se til deg. Jeg kan ikke la deg være der alene.
-Du vil ikke bo hos Veronica og meg? -Veronica? Nei takk.
Det var det jeg trodde. Du må stole på meg slik du stolte på pappa.
-Du har ikke sagt hvorfor de flyttet meg. -Du trenger ikke kontinuerlig tilsyn mer.
-Og så er det økonomisk fordelaktig. -Nå høres du ut akkurat som faren din.
Jeg har investert en god slump for deg, så du får en fast inntekt.
Men du må være forsiktig for det. Penger fra salget av huset.
-Er huset solgt? -Ja.
-Huset mitt? -Det var faktisk mitt, men ja.
-Husker du ikke? Du signerte papirene. -Husker du ikke? Du signerte papirene.
-Hvordan er det med Thelma? -Bedre å ha noen å snakke med.
Det ville bli litt livligere om sønnen din fikk Hawksmoor til å endre regimet her.
Ikke la deg lure av uniformene. Vi er ufaglærte, men vi er billige.
-Mener du at folk blir vanstelt? -Nei, ikke akkurat det.
Miss Nightingale, hun har tidlig demens.
Men hun er mer mobil enn du skulle tro. Og hun kan fint føre en samtale.
Men plutselig går hun inn i sin egen verden, eller opp fører seg som et barn.
Hun trenger bare varme og omsorg.
Til det trengs det en dyrere stab, så de dytter bare en pille i henne.
-Det samme med mrs Peterborough. -Hun har virkelig et problem.
Hun føler hun ikke har noen personlighet. Derfor hermer hun etter alle.
Hun er sterk som en hest.
Eneste måten de kan få henne helt rolig på, er å dope henne helt ned.
Men det krever dyrt tilsyn.
-Så de sløver henne bare ned. -Minimalt pass. Alt dreier seg om penger.
-Hallo, Nancy. -Jeg har medisinene deres her.
Skal jeg dele ut tablettene for deg? Jeg vet hvor travelt dere har det.
-Sikkert at du ikke har noe imot det? -Nei da. Så har jeg noe å gjøre.
-Pass på at de får dem ned. -De skal nok ned, ja.
-Hun har gått. -Ikke si til miss Knight at vi lurte henne.
-Ellers må vi sitte igjen etter skoletid. -Jeg skal ikke si det. Jeg er vennen din.
Hewitt og jeg har vurdert deg svært nøye, mrs Caldicot.
Og vi er blitt enige om at vi vil be deg bli med i fluktkomiteen vår.
-Hvor mange er dere? -Bare Hewitt og meg.
-Jeg er hjernen, han er muskelkra ften. -Tror han.
-Hva er planen? -Vi satset på en flukttunnel.
Men så mistet Hewitt murskjea.
-Så hva nå? -Vel, vi har en plan om -
- å kidnappe to av pleierne og rømme herfra i uniformene deres.
-Tror jeg har sett filmen. -Selvsagt er vi klar over -
- at vi kanskje ikke kommer langt før noen merker noe mistenkelig.
-Men det ville være et friskt pust for oss. -Du skjønner at vi trenger nye innspill.
-Hvorfor spaserer dere ikke bare ut? -Nei, nei, nei.
-Jeg mener det. Hvorfor ikke? -Hawksmoor har pensjonsbøkene.
Og alle pensjonene våre blir holdt tilbake på kontoret her.
Kål igjen?
Jeg kommer!
Faen!
Hva står på?
Miss Nightingale.
Hvorfor spiser du ikke?
Hewitt?
Er dette etter din påvirkning, mrs Caldicot?
-Hva er problemet? -Det er bare søl, det er problemet.
-Det er veltilpasset, næringsrik kost. -Vil du spise sammen med oss?
-Mr Livingstone? -Jeg støtter mrs Caldicot.
-Jeg også. -Og jeg.
Det kan gi store medisinske problemer å hoppe over et måltid.
Jeg håper du er beredt til å ta ansvaret for det.
Takk.
Kaptein!
Du flyr med åpen luke, gamle gutt.
Hva?
Takk, det var deilig. Du er ny her, ikke sant?
-Det stemmer, mr Hawksmoor. -Det er bra.
For harmoniens skyld skal jeg glemme den lille kontroversen vår i lunsjen.
Pga din sønns stilling i firmaet, er du en spesiell gjest her.
-Men ikke misbruk den posisjonen din. -Jeg tror ikke jeg forstår.
Det gjør du nok. Vi har å gjøre med svært sårbare eldre mennesker her.
-De er ikke så sårbare som du tror. -Mrs Caldicot, du har ingen anelse.
Gir vi dem ikke medisinene deres, vil deres frykt, bekymringer -
- og nevroser løpe løpsk og forårsake stor skade på dem.
Og på profitten her.
Hvis ikke dette hjemmet gikk med overskudd, -
- ville de være ute på gata og lete etter et annet sted å bo.
Da ville de virkelig føle seg sårbare.
-Tenk litt over det. -Baller.
-Hva for noe? -Hewitt sa du har konfiskert ballene.
Ja, bestyrerinnen mente det var nødvendig.
Hofter, knær, rygger. Staben kunne bruke dagevis på å behandle dem.
-Noen av beboerne er vel spreke nok? -De fleste tror bare de er det.
-Så vi får ingen baller? -Nei. Takk, mrs Caldicot.
Nå blir du valset over igjen, Thelma.
Enda en hersens Henry.
Vel, nå skal det bli andre boller.
-Jeg vil ha et ord med deg, unge mann. -Hva er problemet?
Caldicot, Helsedirektoratet. Jeg vil vise deg alvorlige brudd på reglementet.
-Hva da? -Du skulle brukt hatt og hårnett.
Hårnett?
Opp med deg. Dytt!
Når vi endelig stikker av, tar vi de hersens kålhuene med oss!
De kommer.
Hvis du gir meg skyss til sentrum, skal jeg overse det denne gangen.
Greit. Fint.
-Jeg tror vi kjører. -Bra observert, Audrey.
-Takk.
-Måtte vi nå ta med oss henne? -Hva var det?
-Ingen ting. -Fint.
-Hva er det for dunking baki? -Hvilken dunking?
-Du frakter ikke illegale immigranter? -Nå fleiper du.
Stopp bilen øyeblikkelig.
Huff og huff.
Jeg tror du er i nok trøbbel for i dag.
Best du fordufter før jeg ringer politiet.
Dere fire er arrestert. Følg meg.
Høyre! Venstre!
Finn pleier Haynes.
-Her er det. -Vi trenger noen matter.
-Her er noen. -Ta dem.
En til deg.
Bernard er med Audrey. Joyce, du er med Leslie.
-Kan ikke jeg heller få Audrey? -Vil du være med ham da?
Slutt å krangle og bytt plass.
Sånn. Skjønner du?
Nei, de er ikke farlige for noen. Bare for seg selv.
La oss håpe det, overkonstabel. Takk, tusen takk.
-Hva har du å si? -Om hva da?
-De savnede pasientene. -Jeg skjønner ikke hva du mener.
-De stakk av på din vakt, pleier Haynes. -Jeg stelte de andre beboerne.
Jeg fant restene av medisinene deres i vasken på rommet deres.
-Skal ikke du påse at de tar dem? -Du trenger ikke jobbe ferdig skiftet.
Vi sender papirene dine i posten. Gå.
Takk og pris at dere fant dem. Mrs Caldicot.
Mrs Peterborough, er alt bra med deg? In med dere nå. Sånn, ja.
Trygt og godt. Gå til rommene deres, så kommer pleierne så snart...
Hold opp!
Ro i hele huset! Ro ovenpå og alle steder!
Takk.
På grunn av på funnet til disse folkene, får ingen av dere middag i kveld.
Gå til rommene deres.
Pust dypt, Derek. Sier du noe galt, vil hun kanskje være med oss hjem.
Få snakke med mor alene!
Hallo.
-Det var dumt og egoistisk gjort. -Egoistisk?
Å ta med geriatrikere på slike eskapader kunne fått alle mulige konsekvenser.
-Vi kom alle trygt tilbake. -Ikke takket være deg.
-Hva tror du familiene deres vil si? -Jeg tror de gir blanke blaffen.
-Liksom oss, da vel. -Det var bare litt moro.
-Syns politiet det var moro å hente dere? -De hadde ikke noe imot det.
-Dere kunne blitt slått ned og ranet. -For noen kasser med kål?
-Se på dette. Førstesida. -Det ser mye bedre ut på bildet.
Det vil ikke se bra ut når hovedkvarteret får vite om det.
At moren min går amok i en av de mest lukrative institusjonene vi har.
Det var litt ballspill, ikke 3. verdenskrig.
Du og dine inntørka medskyldige viste bevisst forakt for ledelsen!
Har jeg sånn en dårlig innflytelse, er det vel best jeg drar herfra da?
Det mener du ikke. Du har fått flere venner her enn du har hatt på mange år.
Kan du ikke prøve litt hardere å få det til å fungere?
-Ingen piller. -Du vet de får deg til å føle deg bedre.
-Ingen piller. -Ikke protestér, Joyce.
Er alt bra med alle sammen? Hva har skjedd?
Mens vi var ute, gikk Edith Roberts bort.
Så trist.
Og Gina har fått sparken.
Nei! Hvorfor det?
-Hun tok støyten for oss. -Hun tok støyten for oss.
Så fryktelig.
Det er et brev fra henne. Jeg gjemte det unda puta di.
"Fortsett å ta pillene. Nei!"
Ingen ting roer dem ned som et dødsfall.
-Greit at jeg går inn? -Ja da.
Kom inn, Derek.
Tenkte jeg ville nevne noe som kom opp i samtalen med revisoren vår.
-Fyr i vei. -Jeg håper da ikke det blir nødvendig.
Han jobbet på hvilehjemmet da noen av beboerne der stakk av, sa han.
Ledet av en Thelma Caldicot. Din mor, ikke sant?
Er det sant?
Det var noen der som tok seg en tur, men det hele var ganske harmløst.
Hawksmoor er uenig. At én vandrer ut, ja vel, men ikke en hel tropp.
-Ta en prat med henne. -Det har jeg gjort alt, JB.
Få dem til å dytte i henne noen piller før hun gjør skade på seg selv.
Sånt bør ikke bli en vanlig foreteelse, det er ikke bra for moralen.
Hawksmoor skaffer oss et bra overskudd.
God natt, bestyrerinne. Tilbake til vante rutiner i morgen.
Jeg håper det. Jeg savnet aftensterapien vår.
Eileen har bridgekveld i kveld. Jeg er tilbake om et par timer.
Hvordan går det?
Ikke si det til rektor. Vi lager en bombe på kjemilaben.
-Flott, dere gjør en kjempejobb. -Ikke rist den, da går den i lufta.
Ikke i kveld, Audrey.
-Joyce, du må hefte pleieren. -Joyce, du må hefte pleieren.
Det er ikke sant... Jeg kommer tilbake.
Kom an, kom an.
-Hva om hun ikke tror meg? -Det gjør hun. Selvtillit, Leslie.
Vi stoler på deg. Du vet hva du skal si. Inn med deg!
Er det åpent hus her? Dette er kjøkkenet, Hewitt.
Hva vil du? Ser du ikke at jeg er opptatt?
Bestyrerinnen er så sinna. Hun sendte meg for å hente middagen.
Hvorfor det? Hvor er pleieren?
Pleier, kom fort. Mrs Peterborough datt pladask på teppet.
Jeg skal hente maten til bestyrerinnen. Hvor har hun gjort det?
Hun har ikke gjort noe. Hun bare datt pladask på teppet.
Her, ta det. Jeg går hjem.
Ikke glem å låse.
Joyce, husk at det er jobben din å hefte pleieren.
Hva har hendt? Hold opp.
Joyce, husk at det er jobben din å hefte pleieren!
-Kom igjen nå. -Jeg har gjort det.
Det der slår henne ut i 14 dager.
Bestyrerinne, ikke dytt det rundt på tallerkenen. Ned med det.
Lykke til.
Nå, vennen, hvor er steikepanna?
Joyce, husk at det er jobben din å hefte pleieren.
-Joyce, du kan slutte nå. -Joyce, du kan slutte nå.
Kokka er helt vill. Hvor er maten til bestyrerinnen?
Maten til bestyrerinnen er der. Jeg ville skynde meg, var jeg deg.
Varm opp oljen i en tykk kjele. Tilsett løk og hvitløk.
Stek forsiktig til det er gyllenbrunt.
Kok inn bønnene.
-Er kokka der med dere? -Kokka har det bra.
Hun er på kokepunktet.
Hun begynner å spytte.
Men ikke i suppa, til en forandring.
-Er mrs Caldicot der? -Ja da, Nancy, ikke bekymre deg.
Bare dekk bordet og la alle gjøre seg klare til matkalas.
Du har ikke lov å lage mat.
-Nei, og særlig ikke med vin. -Nei, ikke med vin.
Vin?
Bestyrerinne?
Å Gud!
-Rød eller hvit til deg? -Hva er det?
-Chateau... -Yndlingsvinen min. Hvit, takk.
-Forsiktig. Varme tallerkener. -Se på dem.
-Hvem betaler for dette? -Du. Du får ta oppvasken etterpå.
Minner meg om en trailersjåfør jeg var sammen med. Når han bød på middag, -
- var det dette han mente. Men det var alltid velkomment.
En stor mann. Store hender.
Stort alt sammen, så vidt jeg husker.
Mine damer og herrer, la oss ta en skål. For Edith.
Hvor enn du er.
Og fra meg personlig, til Gina. Hvor enn hun er.
Dere må klinke glass med hverandre, ellers betyr det uflaks.
-Bernard, hva med litt musikk? -Ja, vi bruker et kubein på det orgelet.
God idé.
Banditter klokka ni.
Fjern disse drikkevarene.
Hvor er bestyrerinnen?
Har dere mistet mål og mæle? Hvem sitt på funn var dette?
Det er Ediths likvake. Vi ville gi henne en fin avskjed.
-Hvem sier så? -Jeg. -Og jeg.
-Og jeg. -Samme her.
Jeg tar det fulle ansvar.
Jeg tenkte det var noe du ville ha ordnet med, hadde du vært her.
Ikke vær nesevis. Du har å pakke og fordufte herfra i morgen tidlig.
Det kan du ikke gjøre. Drar hun, gjør jeg det også.
Du kan ikke, Bernard. Du har ikke noe sted å dra, og den dritten vet det.
-Før frokost, mrs Caldicot. -Et øyeblikk.
Jeg drar, for jeg hører ikke til her. Ingen av oss hører til her.
I dette annenrangs, overprisede slaktehuset.
Verken du eller slektningene våre skal si oss når vi er klare for skraphaugen!
Det avgjør vi selv.
Jeg levde i 40 år under støvelen til en sånn ond tyrann som deg.
Og jeg lar ikke det skje igjen.
God natt, folkens.
God natt til deg.
-Du kan ikke dra. Du må ikke! Jeg er nødt til å dra, Audrey.
-Du kan ikke dra. Du må ikke! -Joyce, sett deg og se på tv.
Men du er vennen min. Hva skal jeg gjøre uten deg?
Tilsett to spiseskjeer olivenolje og en dæsj eddik.
-Alle venner jeg får, forsvinner igjen. -Jeg skal ikke forsvinne.
Sånn har det vært hele livet. Enten reiser de utenlands, -
- eller så får de det for travelt, eller de dør fra meg, som Edith.
La oss se hva Amanda har til oss denne uka.
-Alle er gladere her etter at du kom. -Vi ser hverandre igjen i ferien.
Hvilken ferie? Skal vi på ferie?
-Jeg er danserinne. -Denne kanalen er bedre.
-Du kommer ikke tilbake. -Jeg lover at jeg kommer tilbake.
-Har du sett kofferten min? -Du kan ikke bli med meg, Audrey.
Det er fryktelig trist.
-Ikke kan du dra engang uten å lage styr. -Kan du åpne? Jeg vil ut.
-Jeg også. Jeg blir med henne. -Jeg også. Jeg blir med henne.
-Mrs Caldicot reiser. -Vi reiser alle sammen.
-Drar Thelma, gjør jeg det også. -Ikke dra uten meg.
Se hva du har startet.
Du kan ikke bli med. Ikke i de klærne. Da fryser du i hjel.
Hun sier jeg kan få bli med hvis jeg tar på meg kåpe.
Jeg aner ikke hvor jeg skal dra.
Du blir ansvarlig hvis det skjer noe med noen av dem.
Tusen takk, Hawksmoor.
Dette er det første anstendige du har gjort siden jeg kom hit.
Unnskyld... Bestyrerinne?
-Hva i helsike foregår? -Jeg vet ikke. Mrs Caldicot...
Mrs Caldicot, jeg gir deg fem minutter før du tigger om å få komme tilbake.
Og da vil det være for sent, for jeg leier ut rommene dine straks.
Du kan også pelle deg ut sammen med de andre.
-Der kommer en buss. -Det er skolebussen.
Stå her. Ikke rør dere.
Ikke gjør det!
La oss gå på bussen.
-Er dere gale? Dette er en skolebuss. -Vi er en gjeng modne studenter.
Skal du forbi Old Manor Park Hotel?
Jeg må holde ruta! Dere kan ikke gjøre dette!
Dere kan ikke gjøre dette.
-Takk, sjåfør. -Forsiktig.
Fast grunn under føttene igjen.
-Veldig fint. -Pent.
Se den fine peisen.
Fin peis.
Sett dere der borte og vent på meg.
Noen ganger kan hun være nyttig.
God morgen.
-Kan jeg hjelpe deg, frue? -Ja, vi vil gjerne ha noen rom, takk.
-Hvor mange rom, frue? -Ett hver.
12.
-Hvordan vil fruen betale? -Sønnen min tar seg av det.
-Er det én sønn eller to, frue?
-Takk. -Mr Caldicot.
-Hallo, Derek. -Hva har skjedd nå?
Jeg er på Old Manor Park Hotel.
Gikk du derfra? Mor, du lovet meg.
Hva annet kunne jeg gjøre?
Det er antakelig det beste, så mye bråk du har forårsaket der.
-Bare sett ham over til meg. -Et øyeblikk.
Mr Caldicot, din mor er her uten midler til å betale for seg.
-Fakturér meg, så ordner jeg det siden. -Takk, mr Caldicot.
-Hvordan vil de andre betale for seg? -Sett alle på min regning.
-Kan alle føre på navn og adresse? -Alle har samme adresse.
-Alle sammen? -Vi har rømt fra et hvilehjem.
-Ja, Jenkins? -Vil du passe på skapnøkkelen min?
Flukt fra et gamlehjem? Det er litt av en nyhet.
Ja, det er vel det.
-Hvem var det? -Mr Jenkins, frue.
-Og hva gjør han? -Direktør i aviskonsernet Globe.
-Har jeg eget fjernsyn? -Ja, det får alle.
-Flott! -Denne veien.
Audrey, du skal inn her.
Jeg har en interessant nyhet til deg. Hvor snart kan du være her?
Fytterakkern!
Se!
-Det er nydelig. -Det er nydelig.
Lekkert.
Audrey?
Frue, badekåpe og tøfler.
-Badekåpe og tøfler. -Himmel.
Kom, Joyce, så skal jeg vise deg rommet ditt.
-Hvem betaler for alt dette? -Ikke tenk på det. Bare kos deg.
Jeg vet ikke om jeg får sove uten å høre snorkingen hans.
-Du hører den sikkert gjennom veggen. -Det har du rett i.
Se, Thelma, hva vi har.
Kom, så går vi.
En kvinne venter på deg nede i resepsjonen, med en kameramann.
Mrs Caldicot? Jackie Jones, TV South News.
Tror du at du kan komme og snakke til seerne våre?
-Jeg har aldri gjort noe sånt før. -Litt blest om saken kan hjelpe dere.
-Ja, hvorfor ikke? -Flott!
Fortell om deg og vennene dine. Hvor dere kommer fra og hva dere nå vil gjøre.
Jeg aner ikke.
Du ledet et demonstrasjonstog inn på Old Manor Park. Hvor kom dere fra?
Det var ingen demonstrasjon. Vi kom fra Twilight Years hvilehjem.
Dere dro derfra i protest?
Nei, ikke som en protest, det var mer en slags masseflukt.
-Hvorfor ville dere flykte? -Det begynte med at maten var så fæl.
Hele stedet stinket av kål, og en dag nektet jeg å spise den.
-Det er en krig mot kål dere utkjemper? -Stedet er utrivelig og følelseskaldt.
Bilen er her kl seks presis? Jeg skal se til at hun er klar da.
Sir, det er til deg. Hovedkontoret.
Nick Reid Show. ITV. Hvem er det?
-JB? -Ja.
-Ja, sir? -Hvem fortalte det til tv-nyhetene?
Jeg tenkte det var god PR, sir. En frihavn for folk i nød.
-Vet du ikke at vi eier det hvilehjemmet? -Herregud!
Send dem tilbake dit. Og få det kvinnfolket vekk fra skjermen!
Jeg bør kanskje nevne at hun skal på tv igjen i kveld.
Så få henne av!
Er det ikke herlig? Jeg bare sier til dem i telefonen hva jeg vil ha, -
- og poff, trolldom!
-Men det koster, vet du. -Nei, det koster ingen ting.
Alt de vil ha, er autografen min.
-Er jeg berømt? -Ikke ennå. Men du kan snart bli det.
Tusen takk for at du tok meg med hit. Det er så godt å kjenne seg glad.
Thelma, kom fort. Joyce ser på Tom og Jerry.
-JB, er alt i orden? -Nei. Noen anelse hvor moren din er?
Ja, hun har flyttet ut av hvilehjemmet og inn på Old Manor Park Hotel.
Jeg vet det. Sammen med 11 andre gamlinger.
På lokalnyhetene sa de at de flyktet fra et liv i tyranni og overkokt kål.
-På fjernsyn? -I kveld er hun på riksdekkende tv.
Rydd opp i det, ellers bruker jeg ræva di til tallerkenhylle.
-Du aner ikke hva som kan skje. -Det blir interessant. Jeg vil gjøre det.
Nei, det kan vise seg å være en fryktelig feil...
-Jeg vil snakke med mrs Caldicot. -Still deg i kø.
-Nei, jeg er sønnen hennes. -Din mor dro nettopp til tv-studio.
-Nick Reid Show. Lot seg ikke stoppe. -Nick Reid Show? Det er ikke sant!
Kunne du vente litt?
Fatter ikke at vi gidder prøveopptak. Det er i alle fall ikke for min skyld!
Han bjeffer mer enn han biter. Jeg skal se om han vil snakke med deg.
Nick? Dette er mrs Caldicot.
Mrs Caldicot. Hun er mye mindre enn jeg trodde.
Jeg så deg på lokalnyhetene i det antrekket.
Og jeg har sett deg der. Er det Mick eller Nick?
Vi skal komme godt overens. Ikke bekymre deg om en ting.
Jeg spør deg om kålen og du forteller bare hva som skjedde.
Det går i beste sendetid! Få på henne en litt bedre habitt!
-Hvorfor lar kona ham gå i teit parykk? -Hysj! Parykken er en hemmelighet.
-Har sett mer troverdig hår på dobørster. -Og det er ikke kona hans.
Bli med til sminke og garderobe.
-Tenk at de har gjort meg så fin. -Du er nydelig.
-Ikke vær nervøs. -Sommerfugler i magen.
Kona mi slår vitser om meg. Hun sier at når jeg elsker, -
- likner det på Lotto: Litt spenning, så faller ballene og moroa er over.
Mor!
-Mor! -Hallo, Derek.
-Hvem er de? -Det er sønnen min. - Hva vil du?
-Tenk på karrieren min. -Vi er på lufta om 10 sekunder.
-Tenk på familien din! -Få dem til å sette seg igjen.
Mine damer og herrer, Nick Reid!
Kveldens første gjest er en husmor. Men hun er ingen vanlig husmor.
Hun ble førstesidesto ff i dag, da hun ledet en masse flukt fra et gamlehjem.
Mine damer og herrer, her er lederen for rynkerevolusjonen, -
- ta vel imot Thelma Caldicot!
Du er i nyhetsbildet fordi du ledet en utmarsj fra Twilight Years hvilehjem.
Det stemmer.
Det er blitt sagt at du gjorde dette fordi du ikke kunne utstå kål.
Er ikke det vel ekstremt?
Jeg ville ikke spise mer kål, men det var ikke derfor jeg dro.
Så fortell hvorfor.
Fordi stedet ble drevet med minimal pleie til maksimal profitt av en liten diktator.
Det fins dem som sier du bare søker oppmerksomhet.
-Hvorfor skulle noen si det? -For det er jo sånt unger gjør.
De hyler og bærer seg når de får mat de ikke har lyst til å spise.
-Jeg er ikke ute etter oppmerksomhet. -Du er jo på riksdekkende tv.
Bare fordi du inviterte meg.
Det går en film på en annen kanal som jeg mye heller vil se.
Godt ord igjen, Thelma.
-Skift kanal da. -Du kan bare våge.
Tror du at det du har gjort vil føre til en revolusjon blant pensjonister?
-Jeg vet ikke. -Du vet ikke? Ikke særlig ansvarlig, det.
Det gjelder ikke alltid å vite svar på ting, men å stille rette spørsmålene.
La oss bytte plass da. Du kan gi meg de rette spørsmålene.
Istedet for å slå billige vitser på min bekostning, -
- burde du spørre hvorfor vi stenger inne flotte folk bare fordi de er gamle.
Å nei, beklager. Passé. Hva betyr det? Passé for hva da?
Og svaret er?
Jeg vet ikke hva svaret er. Kanskje det er fordi vi er egoistiske.
Hvorfor frarøver vi dem all verdighet -
- og stapper dem fulle av dop i stedet for å tilby dem vår hjelp og omsorg -
- og mest av alt vår tid? -Nei, si det.
Hvorfor er det slik at bare synet av dem opprører oss, -
- jo eldre og skrøpeligere de blir? Vi har alle gjort det, ikke sant?
"Ikke la meg bli sånn. Blir jeg sånn, så skyt meg."
Kanskje det bare er frykt.
Nei, jeg vet ikke svaret, men jeg vet at dette er spørsmål vi burde stille.
Alle sammen.
Det var jo veldig oppklarende.
Er det flere spørsmål du vil stille før jeg lar kveldens hovedgjest slippe til?
Ja, bare ett. Hvorfor går du med den teite parykken?
Skift kanal da!
-Hva gjør jeg med det fine antrekket? -Behold det. Det bryr de seg neppe om.
-Kommer en bil og kjører meg hjem? -Beklager, Nick forbød mer gjestfrihet.
Ta en taxi og send oss regningen.
-Meget bra forestilling. -Takk.
-Kjenner jeg deg? -Philip Jenkins.
Jeg var på hotellet da du sjekket inn.
-Får jeg gi deg skyss? -Det ville vært skjønt, men...
Fins det en annen vei ut herfra?
-Du ser forresten nydelig ut. -Takk.
-Hvem er det du vil unngå? -Sønnen og svigerdatteren min.
-Jeg tror de er litt sure på meg. -Hvorfor?
De plasserte meg på det hvilehjemmet, og de vil ha meg tilbake dit.
Derek, sønnen min, er direktør i eiendoms firmaet som eier hjemmet.
Du fikk dem jammen av kroken i kveld. Dette er en stor nyhet.
Du kan ikke vende deg mot ditt eget kjøtt og blod, samme hva de har gjort.
Du vil antakelig skrive om det. Du er jo journalist.
-En slags. Men jeg er ikke sleip. -Hva mener du?
Jeg ville ikke trykke noe som du ikke godkjente.
Jeg er redd tilliten min til folk er litt frynsete for øyeblikket.
Jeg får bare ta meg tid da.
-Lyst på en liten drink? -Ja vel.
Jeg skal finne en bartender.
Mrs Caldicot, så fint at jeg fant deg.
Jeg er redd vi ikke har noen ledige rom etter i natt.
-Ordre fra ledelsen? -Nei, en stor forhåndsbestilling.
-Bevis det. -Hva behager?
-Vis meg bestillingen. -Jeg trenger ikke bevise noen ting.
Jeg ledet en utmarsj tidligere i dag, og forandrer du ikke holdning, -
- skal jeg organisere en liggestreik. -Mrs Caldicot, vær så snill.
-Hva står på? -Han vil hive oss alle ut.
-Er dette sant? -Du er en høyt verdsatt kunde her, -
- men med den største respekt: Dette angår deg ikke.
Med den største respekt: Det gjør det.
Mrs Caldicot skal fortelle sin historie eksklusivt til The Globe.
Jeg må ha frisk luft.
Elendigheten tar aldri slutt.
Takk for det. Jeg hadde ikke lyst på enda en konfrontasjon.
Å? Du begynner å bli flink til konfrontasjoner.
Ja. Og for noen dager siden hadde jeg ikke sagt bø til ei gås.
-Jeg mente det jeg sa om The Globe. -Historien min er glemt i morgen.
Akkurat nå er du førstesidestoff.
Det ville knekke Derek og Veronica. Jeg kan ikke ta ansvaret for det.
Det er hardt, men det ser ut som du har arvet et enda større ansvar der inne.
Jeg vet det. Og vi kan ikke bo her stort lenger.
Jeg vil finne et sted til dem der de alle kan bo sammen. De får ikke dra tilbake.
Vi legger våre hoder i bløt. Ikke i natt. La oss ta det over en lunsj i morgen.
-Det vil jeg gjerne. Tusen takk. -Jeg ringer deg i morgen tidlig.
God natt.
Ikke legg deg flat, Thelma.
Meget bra forestilling.
Du ser forresten ny delig ut.
Ikke verst, Thelma.
Nei, du kan ikke.
Jo, du kan, Thelma. Du kan gjøre hva du vil.
Jeg savner bare én ting, Joyce. Ei bjelle.
Hvorfor er ikke vår vakre og foretaksomme leder her og hygger seg?
-For opptatt, Hewitt. -Sykkelen min hadde ei god bjelle.
Jeg så at fyren feide henne med seg.
Hva om noen kommer i veien for oss?
Syntes jeg så litt håndkyssing.
-Revet det? -Til et boligprosjekt.
-Jeg nekter å tro det. -Derek Caldicot tjener en formue på det.
-Fortalte de deg det ikke? -Nei.
Det eneste anstendige han gjorde for meg på 40 års ekteskap, -
- var å gi meg et tak over hodet. Og nå tar sønnen min det fra meg.
-Ute igjen? -Jeg er redd for det.
Jeg tror deg ikke. Sett meg over til direktøren!
Det er mr Caldicot.
Caldicot, jeg er så glad for at du ringte.
-Blokkerer du samtaler til min mors rom? -Absolutt ikke.
Jeg sender en bil for å hente henne.
Hun ble hentet for en time siden av direktøren for avisa Globe.
Jeg vil gjerne diskutere mrs Caldicots regning med deg.
Hallo?
-Takk, Bob. -Ha det.
-Det var ikke lett. -Men du føler deg bedre.
-Det har du pokker så rett i. -Du sa ingen ting å skamme deg over.
-Det blir noen sinte tryner i morgen. -På tide.
Slapp av, du var meget god.
Jeg har ikke hatt mange stunder som denne.
Godt selskap, hyggelige steder.
Det var først da mannen min døde jeg innså -
- at han ikke hadde delt noen av de tingene med meg.
-Er du gift? -Var. Det tok slutt for 10 år siden.
-Unnskyld, jeg mente ikke å snoke. -Nei, jeg vil du skal vite det.
Hvorfor?
Fordi jeg håper vi skal holde nær kontakt.
Fint.
-Og nå dine feilplasserte pensjonister. -Hvor kan vi få dem inn fort?
Det kan sønnen din og sjefen hans få ordne. I morgen tidlig.
-Nå er jeg ikke med. -Globe ber Dereks sjef om en uttalelse.
Han flyr i flint og innkaller til et krisemøte i styret i morgen.
-På en søndag? -Ja. Og du blir overraskelsesgjest der.
Du vil sikkert forklare hvorfor.
Ja, men først må vi få deg innlosjert et sted for natta.
Du kan få uvelkomne gjester på hotellet.
Et øyeblikk!
-Hallo, Derek. -Så du husker meg?
-Hvorfor svarer du ikke når jeg ringer? -Jeg har vært så opptatt.
-Det må bli slutt på dette tøvet. Pakk! -Jeg pakker. Hva slags tøv?
Den negative eksponeringen av familien din og firmaet jeg skulle gjøre karriere i.
Og hva er dette pisset om Sunday Globe?
Unnskyld, jeg må snakke med mr Caldicot.
Det kan nok ikke vente. Det er regningen.
Trekk den på dette. Hun sjekker ut. Mor, denne situasjonen har...
I tillegg til leie av 12 rom, vil jeg påpeke flere poster.
-12 rom? -Ja, 12 rom og tilleggsytelser.
Sønnen kastet meg ut, sier kålkrigshelt
Jeg kommer meg ikke ut!
Noe som er morsomt her?
Den er min.
Mr Hawksmoor. Det er JB.
-Si jeg ikke kan komme i telefonen. -Han er ikke i telefonen.
-Bare legg på! -Jeg kan ikke. Han er her.
-Er han her? -Han parkerte nettopp utenfor!
Hawksmoor?
Hawksmoor!
-Nervøs? -Jepp.
Jeg ser ikke fram til dette. Det er ikke moro å sette familien sin på gata.
-Det var det de gjorde med deg. -Skulle ønske du ble med.
Nei, dette er ditt show. Jeg venter på deg her. Ta rotta på dem.
-Du er jammen ikke lite frekk. -Hva er svaret ditt?
-Beklager, vi har lett etter henne overalt. -Hun har gått tre dager uten medisiner.
-Slipp meg, Veronica. Sånn ja. -Hva gjør du her, mor?
Hun er her for å redde hvilehjemmet og sine rynkete venner fra slaktehuset.
Hvordan?
-Dette bør være bra. -Hun ruinerte det, nå vil hun kjøpe det.
-Hvorfor det? -Det kan bli bra med skikkelig drift.
Hvem skal drive det? Du? Et asyl drevet av pasientene.
-Hvor skal du få penger fra? -Herfra.
Hun vil vi skal låne henne pengene.
Pluss at hun vil ha det til spottpris. Takk for dette, Derek.
-Mor, hva prøver du å gjøre mot oss? -Du er egoistisk og tankeløs!
-Din mor bør kanskje ta andre medisiner. -Hun er ikke ved sine fulle fem.
Slik jeg var da dere tvang meg til å skrive under på salg av huset mitt?
-Jeg hadde rett til å bo i det! -Og rasere det?
Var det derfor du dopet meg ned og plasserte meg på et gamlehjem?
Det var til ditt eget beste, mor.
Vet du, Derek, til slutt var det nok det.
Da jeg endelig kom til meg selv og innså at jeg var blitt herset med hele livet.
Først av faren din, så av deg, og så av henne!
Og til slutt av banden på hvilehjemmet, som ikke drev det til beste for noen, -
- unntatt seg selv og dette eiendomsselskapet.
Og nå, takket være deg, kommer det ingen til gode.
Hva vil leserne si til det?
På langt nær så mye som når de får høre om det andre lille prosjektet deres.
Hun prater om utbyggingen på hustomta. En dritt fra Globe fant ut alt sammen.
Og det blir førstesidestoff til uka, om ikke...
Mamma.
-Det er utpressing. -Det er vel det.
Prøv å se det morsomme i det.
Vet dere hva?
Han lo aldri. Ikke da han var liten engang.
Ikke engang når han ble kilt.
-Hvordan gikk det? -Det er i gudenes hender.
Det er praktfullt!
-Det er så annerledes. -Så klart, vi styrer her nå.
Thelma!
Og Gina er bestyrerinne nå.
Hun lar meg få stelle hagen!
Kom an. Alle venter på å få begynne festen.
Velkommen hjem.